Fyrstinde Xenia Zakharovna, De er kommet helt fra Skt. Petersborg.
Hvor er De dog god af Dem. Og De har Deres skønne døtre med.
I bliver nogle rigtige hjerteknusere en dag.
Det her er sir Greville Haig, den nye ambassadør.
Jeg bliver nødt til at revse Dem, sir Greville.
Hvor er De dog uartig. De har taget tågen med fra London.
Sikke dog et selskab, fru grevinde. Men tågen er vist i dit eget sind.
Du vil så gerne have lidt mere, men du har allerede haft det hele.
Du er en kvinde efter mit hjerte.
- Blodige trevler. - Ja, blodige trevler.
En af os må jo ud og sælge mås i Boulogneskoven.
Og din indbringer os næppe meget.
Jeg skal bruge nogle kontanter.
Hvor er pengene, min egen?
Kontanter?
Javel. Udmærket.
Så bliver jeg nødt til at snuppe den her en tid.
Bare indtil i morgen.
Stor pige.
Grevinden tager ikke imod.
Jeg sagde, at grevinden ikke tager imod.
Hallo.
MAIGRET PÅ MONTMARTRE
Club le Picratt.
Din mor ville ikke synes om det, men din mor er gået i seng.
Piger en masse. Vil I se piger, de damer?
Kom indenfor.
Ikke nu.
Du ved ikke, hvad du går glip af.
Du er smuk.
- Du er bare så smuk. - Jeg er nødt til at gå nu.
Det kan du da ikke. Du skal på igen om lidt.
Du er jo vores stjerne, Arlette. Folk vil brokke sig.
- Så bliver jeg nødt til ... - Hvad bliver du nødt til?
Arlette!
Stop lige her, mine damer og herrer. I trænger til musik og champagne.
I skal have lidt krudt i banditten.
I trænger til det erotiske inferno, som hedder ...
... Arlette.
Hun kunne give et lig erektion.
Er der noget galt?
- Der må være en, jeg kan tale med. - De kan tale med mig.
De giver mig ingen svar.
- Jeg har ventet i flere timer. - Jeg skal nok hjælpe Dem.
- Jeg ... - Hvem er nu det?
Kriminalkommissær Maigret. Arlette.
Jeg ved ikke, hvad vi kan hjælpe med. Måske en skudefuld cognac mere.
- Hvad sagde han? - Lad os begynde forfra.
Sid ned.
Jeg synger i en natklub i Pigalle. Le Picratt. Kender De den?
Den er indrettet med båse.
Mens jeg optrådte, så jeg to mænd.
- Jeg kunne høre dem hviske. - Mens du sang?
- Da jeg var færdig. - Hvad talte de om?
- De vil slå nogen ihjel. - Sagde de, hvem det er?
- Grevinden. - Hvilken grevinde?
Det ved jeg ikke.
Sagde de, hvornår de har i sinde at gøre det?
- De griner ad mig. - Nej, jeg gør da ej.
Jeg må have kendsgerninger. Er "Grevinden" et kunstnernavn?
Det ved jeg sgu da ikke.
Grevinde ... som i aristokrat.
Tror I, at jeg ville tale med folk som jer, hvis det ikke var vigtigt?
Jeg trænger til at ligge ned.
Hun trænger til at ligge ned.
Lad hende sove.
Oscar!
Var Oscar en af de mænd, som talte sammen i natklubben?
- Hvor skal De hen? - Jeg tager hjem.
Tag mit visitkort, hvis De vil tale med mig igen, Arlette.
I morgen måske.
Hvor længe vil du sidde der med frakken på? Klokken er to.
Det ved jeg godt.
Tillykke med fødselsdagen.
Hvor er den sød. Hvor har du fundet den?
Den er desværre tom. Jeg lavede den til min mor, da jeg gik i skole.
Har du selv lavet den? Nu er jeg imponeret.
Den er til at gemme ting i. Som du ser.
Betydningsfulde ting.
Det er noget, vi ikke gør ofte nok.
Overrasker hinanden, mener jeg.
Hos Maigret. Goddag, Janvier.
Ja, nu skal jeg hente ham.
Det er Janvier.
Godmorgen, Janvier.
Jeg kommer straks.
- Hvem er deroppe? - Dr. Paul. Lognon brokker sig.
- Han fandt Deres visitkort på hende. - Hvem er det?
Portneren. Han er stokdøv. Jeg har næsten råbt mig hæs.
Jeg så pigen forleden nede på Le Picratt.
- Fantastisk stemme og flotte ben. - Jeg tager sagen.
De er åbenbart bekendt med liget.
- Hvornår er det sket? - Omkring kl. 2.30.
Hun blev kvalt. Hun brækkede armen og halsen, da hun kæmpede mod ham.
- Ham? - Eller en kvinde med store hænder.
Det er hendes privatsfære.
Hvis morderen er en mand, var han her uden hendes tilladelse.
Hun tog næppe mænd med hjem.
Hendes ID-kort er en forfalskning, men det er dygtigt lavet.
Det har været dyrt.
- Åh nej. - LaPointe, jeg har en opgave til Dem.
Jeg vil have alle oplysninger om folk, der kalder sig "Grevinden".
- Det skal være nu, LaPointe. - Javel.
Han er ung.
Ja, det er blod. Det er ikke hendes. Hun har ingen sår.
Der er mere på gulvet derhenne.
Hun har intet under neglene. Og intet på nogen genstande her.
Morderen må have blødt, da han kom.
Eller også var her en tredje person.
Undskyld, vi er fra kriminalpolitiet. Janvier og kommissær Maigret.
- Vi vil gerne tale med ejeren. - Fred?
Ja, hvis det er det, han hedder. Er De rar at hente ham?
- Han sover. Er det meget vigtigt? - Ja, det er.
- Madame? - Alfonsi.
- Er Fred Deres mand? - Nemlig. Fred!
Der er folk her.
- Er der noget, jeg kan hjælpe med? - Madame Alfonsi ...
- Rosa. Kan vi sætte os? - Ja, værsgo.
Vi er kommet for at tale med Dem om Arlette.
Politiet.
Vær nu meget varsom med, hvad du siger eller ikke siger.
Du skulle jo meget nødig ende der, hvor du kom fra.
- Nå, hvem har vi så her? - Kommissær Maigret og Janvier.
Det er Maigret. Jeg har næringsbrev. Og jeg betaler altid til tiden.
Arlette er død.
- Hvabehar? - Pigen, De kalder Arlette.
Hun er blevet kvalt i sin seng i de tidlige morgentimer.
Hvad var hendes rigtige navn?
Arlette Giraud. Det stod der på hendes ID-kort.
Jeg forstår, at to mænd delte en af disse båse.
- Hvilken en? - Var de et par?
- Ikke nødvendigvis. - To mænd sammen, nej.
Arlette sad i en af dem sammen med en ung mand.
- Hendes kæreste? - Det ville han vist gerne være.
Fik De fat i hans navn?
Har pigerne en garderobe, Rosa? Må jeg se mig omkring derude?
- Gik Arlette i seng med kunderne? - Sådan noget gør vi ikke.
- Vi er en natklub, ikke et horehus. - Gjorde De?
- Gjorde jeg hvad? - Ja eller nej?
Jeg går i seng med de nye. Det er en del af oplæringen.
Men ikke her i etablissementet. Der er masser af billige hoteller.
Hun er ligeglad. Spørg hende selv.
Men selvfølgelig ikke lige nu, hvor hun er oprevet.
- Hvem arbejder her ellers? - Nogle musikere.
En bartender. Et par tjenere. En kok. En opvasker.
Og så Græshoppen.
Han har en skæv ryg. Alle kalder ham for Græshoppen.
Er nogen, som kommer her, kendt som Grevinden?
Eller Oscar?
- Nu får vi vist en del omtale. - Ja, det skulle jeg mene.
Signalementet er ubrugeligt.
- En ung mand med hat. - Vi skal finde den kæreste, Janvier.
- Gik Fred i seng med Arlette? - Alle pigerne nyder Freds nærvær.
- Hvad siger fru Fred til det? - Hun er åbenbart ligeglad.
Pigen opsøgte os for at få beskyttelse.
Hun sagde, at hun hed Arlette.
Hun fortalte os en løgn om to ikke-eksisterende mænd -
- som ville slå en grevinde ihjel.
Men det, hun egentlig søgte, var bare beskyttelse.
Og det fangede jeg slet ikke.
Jeg lod hende vakle beruset ud herfra midt om natten.
- Så lad os finde den ansvarlige. - Jeg er den ansvarlige.
Men jeg vil finde morderen.
- Kom ind. - Vi har fundet en død grevinde.
Jeg har talt med alle aristokrater, transvestitter og galninge -
- der kalder sig "Grevinden". Deriblandt en, der faktisk hed det.
- 76 af dem bor i Paris. - 75.
Opsøg alle billige hoteller i gåafstand fra Arlettes lejlighed.
Hør, om hun har lejet et værelse. Og hvem var sammen med hende?
Vi skal have fat i hendes kæreste.
Hvad er der i vejen?
Det er, som om det ikke var nok bare at slå hende ihjel. Hun kæmpede.
- Og der er mere. - Samme morder?
- Blod? - Ikke så vidt jeg kan se.
- Hvornår er det sket? - I aftes. Før drabet på pigen.
- Rigor mortis er sat ind. - Morderen tog herfra til Arlette.
Vidner. Fastslå ruten herfra til Arlette.
Lad os tale med alle. Hvem er nu det?
- Portnersken. - Vi taler med hende dernede.
Besynderligt. Her er mange værdigenstande.
Glas, porcelæn og elfenbensbestik.
Men ingen mad. Og ingen steder at tilberede den.
- Intet, som kan opretholde livet. - Velkommen i morfinens verden.
- Jeg får Moers til at se på dem her. - En betjent fandt det her udenfor.
- Så morderen er altså ikke en tyv. - Nej, han kom for at udslette liv.
Men vi ved ikke, om han nu er færdig, eller om han kun lige er begyndt.
Hun giftede sig med greven før krigen. Han var meget ældre end hende.
De boede i Nice som alle de rige. På Hotel Saint Simon.
Da han døde, gav hun bare op. Hun førte en frygtelig tilværelse her.
Kom indenfor.
- Fik hun besøg af en Arlette? - Nej.
- Havde hun mange gæster? - Næsten ingen. Kun lægen.
Jeg har sendt bud efter ham. Han må snart være her.
Han hedder Bloch. Selvfølgelig jøde, men ganske rar.
Den eneste anden gæst var en ækel lille bøsse.
Han flagrede rundt ude på trappen. Guderne må vide, hvad de talte om.
- Var han her i aftes? - Sandsynligvis. Ja, bestemt.
- Ved De, hvad han hedder? - Det begynder med F. Frederic ...
- Ja, det begynder jo med F. - Hvad med Oscar?
Han er her da altid. Han er her lige nu.
- Vil De hilse på ham? - Meget gerne.
Kom indenfor.
- Er han ikke bare dejlig? - Jo, bestemt.
- Hvor kendte De hans navn fra? - Han er jo kriminalmand.
Held og lykke med den sag, Maigret.
Katte.
- Hvad skal han her? - Goddag. Dr. Bloch.
Jeg ved, hvem De er.
Farvel, de herrer.
Jeg antager, at De er fra politiet. Min patient er blevet overfaldet.
Hun har ikke længere brug for Dem.
Du godeste. Det var dog forfærdeligt.
- Må jeg se hende? - Nej. Vi undgår flere fingeraftryk.
Ja, men i så fald ...
Kom med tilbage på mit kontor. Så kan De få en kop kaffe.
Sig mig, hvad er det, der foregår? Anholder De mig?
Jeg byder Dem blot på en kop kaffe. En ting ad gangen.
Og glem ikke Deres taske.
Skal jeg sige, hvad jeg tror?
Hvis vi kigger i Deres taske -
- vil vi nok finde en stor mængde morfin.
Det var det, Deres forhold til grevinden drejede sig om, ikke?
De var hendes leverandør.
Jeg kan forklare det hele.
Hvis en patient er så afhængig, som hun var -
- kan man kun regulere forbruget, så afhængigheden begrænses.
Regulerer og begrænser De flere af Deres patienter?
Det er Deres eneste mulighed for at svare under civiliserede forhold.
Koncentrér Dem.
Har De tilset en sangerinde ved navn Arlette fra Le Picratt?
Hun var ret god. Var hun en af Deres patienter?
- Jeg ved ikke ... - Er Oscar Deres patient?
Jeg har aldrig været på den natklub.
- Jeg kender ikke de mennesker. - Hvad med trækkerdrengen?
- Ham kender De. Hvad hedder han? - Det begynder med F.
Philippe! Philippe Martinot. Det begynder med P.
- Hvor bor han? - Det aner jeg da ikke.
Han har et værelse over grevinden, men han er der aldrig.
Han er jo mest sammen med kunderne.
- Der er ikke noget værelse ovenpå. - Jo, oppe på loftet.
Hun lader drengen bo der. Portnersken ved det ikke.
Hr. kommissær.
- Der mangler noget. - Ja. Philippe.
Forbindelsen mellem grevinden og Arlette. Har de noget tilfælles?
Hvorfor har vi ikke hendes rigtige navn?
Hun ville ikke have, at nogen vidste, hvem hun var.
Oscar måtte ikke vide det.
- Hvis han da ikke er kæresten. - Jeg tager intet for givet.
Da hun råbte hans navn i søvne, var det bestemt ikke med glæde.
Hun var rædselsslagen.
Vi ved ikke, om de kendte hinanden, eller hvor manden med hatten er.
Og da Arlette blev kvalt, var der en ukendt tredje person til stede.
Få fat i Philippe. Jeg taler med danserinderne.
- Hvad nu? - De skal tale med danserinder.
- Og jeg leder efter en trækkerdreng. - Sådan er hierarkiets lov.
Javel. Pas på hovedet.
Kom herhen, kære venner, og hør en lille hemmelighed.
I trænger til frihed fra den daglige trummerum.
I trænger til et besøg i Le Picratt. Dette kort giver 20 % rabat.
Den herre er i godt humør.
- Kan De hjælpe mig? - Skal jeg hjælpe byens blodhund?
Græshoppen så straks, at det var en panser.
Og da han åbnede munden, viste det sig at være Maigret.
Ja. Jeg er på jagt efter en morder. Har De mon set noget?
- Er Betty på i aften? - Ja, min ven. Og hun er gejl.
Vi har et blandet klientel. Par. Transvestitter.
Præster. Gamlinge, der onanerer under bordet, når pigerne stripper.
Klamme fyre, tabere og fortabte sjæle.
- Men mordere ... nej. - Hvad med en Oscar?
Er han morderen? Nej, ingen Oscar.
Har De flere spørgsmål? Kunderne venter.
Kun et mere. Hvor godt kendte De Arlette?
Jeg overvejede at få hende. Tro det eller ej.
Pigerne ved, hvad der er godt for dem.
Jeg skulle bare bede om det. Hun var meget gavmild med det.
Kom ind og se Betty.
Hr. kommissær, velkommen.
De skal ikke bruge penge i aften.
Se bare, hvor fyldt her er, fordi De fik os i avisen.
Giv den herre alt, hvad han beder om. Ad libitum.
- Hvad skulle det være? - Armagnac, men jeg betaler selv.
- Kan jeg hjælpe med andet? - Jeg vil gerne tale med pigerne.
Rosa, kommissæren vil tale med pigerne.
Jeg søger en afløser for Arlette i morgen.
Sikkert en stripper. De kan komme med og lære lidt.
Jeg hedder Betty, og det er Tania. De ville tale med os.
- Sid ned. - Jeg skal på lige om lidt.
Jeg samler oplysninger om Arlette. Om hendes liv og arbejde.
Hun dansede ikke, vel?
Bare hun kom ind på scenen, begyndte fyrene at savle.
Er De gift? Ja, det er De. De har det blik.
- Hvad hedder det? - Tilfreds?
Forskræmt.
- Arlette havde en kæreste. - Nej.
- Han kan have heddet Oscar. - Ja, det kan han vel.
- Stakkels Arlette. - Det hed hun slet ikke.
- Hun hed Marie Lefevre. - Der kan man bare se.
Du skal på nu.
Piger, piger, yndige piger. Høje piger. Tynde piger.
Piger, der helt klart tilhører pattedyrene.
Vi har det hele.
Men ingen af dem er af interesse for dig.
Du er bare et lille lig, der leder efter sin grav.
- Betty husker ikke nogen kæreste. - Betty er sød, men ret dum.
Hun ser ingenting.
Jeg tror, at Arlette virkelig holdt af ham.
Hun fortalte mig aldrig hans navn. Og her er hemmeligheder sjældne.
Har Fred noget imod hemmeligheder? Eller er det Rosa?
Rosa er en god kvinde, så lad hende være i fred.
- Har hun været god mod dig? - Lad hende være.
De faste kunder her, kender du nogen af dem?
- Ingen af dem er faste kunder. - Hold nu op.
Hvad med manden i båsen bag mig?
Jeg har aldrig set ham før. Desuden er han gået nu.
Mine damer og herrer, I trænger til musik og ...
- Hvem er han, der talte om Betty? - Aner det ikke.
- De kaldte ham "min ven". - Jeg kalder alle for "min ven".
- Hvor kendte han Bettys navn fra? - Folk heromkring kender pigerne.
Især efter at De fik dem i avisen.
- Hvor er du? - I Arlettes lejlighed.
- Der, hvor hun blev slået ihjel. - Er hun der endnu?
- Og du er morderen. - Blodet på gulvet er 0-positiv.
Blodet på væggen er B-positiv. Arlette er B-negativ.
Intet af det er hendes.
Så der er en tredje person i stuen, og vi bløder begge to.
Er du så optaget af at begå drabet -
- at du ikke opdager, at der kommer en ind bagfra?
En, som vil stoppe mig, eller som griber mig og dolker mig -
- fordi det er for sent at redde Arlette.
Jeg stikker fra mig og er sikker på at have dræbt vedkommende.
Men da jeg er gået, kommer vedkommende til hægterne.
Madame Maigret, du er en utrolig klog kvinde -
- men hvis det var det, der skete, ser det hele værre ud.
For Oscar er såret og vil finde den, der overfaldt ham.
For vedkommende har set ham. Der er en mere, han skal slå ihjel.
Arlette hed slet ikke Arlette. Hun hed Marie Lefevre.
Jeg ved ikke, hvor hun kom fra, men det er næppe Montmartre.
Obduktionsrapporten siger, at grevinden var dækket af ar.
- Hun ledte efter årer at stikke i. - Ikke på ryggen.
Nogle af arrene er gamle og ligner brændemærker fra en cigaret.
Hvem gjorde det mod hende? Og hvorfor?
- Hvor er Philippe? - Han stak af, da jeg kom.
Han er jo en narkoman på jagt efter sit næste fix.
Jeg har givet gadebetjentene et fotografi af ham.
- Jeg skal nok finde ham. - Ja, De finder ham jo ikke her.
Vil du tjene lidt penge?
Ja. Har du et værelse?
Giv mig 100 meters forspring.
Undskyld, jeg blev lige lidt forsinket.
Det er helt i orden, søde ven. Nu fandt du mig jo.
- Det her er jo storslået. - Hvilket?
Brevene fra Nice. Fra greven til grevinden.
Den ældre herre hilser sin barnebrud.
- Ganske sødt. - Hvordan døde han?
Ikke helt så romantisk.
Ifølge aviserne faldt greven ned fra en balkon på tiende etage.
Retsmedicineren taler om svimmelhed. Folk siger, at den gamle sprang.
- Hvorfor? Hvis de var så lykkelige? - Forholdet endte som et helvede.
Efter to års ægteskab hakkede han konstant på hende.
Når man læser mellem linjerne, tegner der sig et billede af en tyran.
Ifølge brevet fra direktøren på Hotel Saint Simon -
- gik hun fallit et halvt år efter begravelsen.
Hun flygtede til Paris, kom i dårligt selskab og betalte prisen.
- Kan greven være blevet skubbet? - Det antydes ikke i rapporterne.
- Er det de tidligste breve? - Ja.
- Jeg er ikke færdig med dem. - De får dem tilbage.
LaPointe?
Jeg har talt med alle hotellerne. Ingen lejede ud til Arlette.
Selvfølgelig ikke. Hun var slet ikke den type pige.
Godt, at De kom, Lognon. Montmartre er jo Deres fyrstendømme.
- Hvabehar? - Alfonsi var på hotel med Arlette.
Har De noget imod at forhøre Dem? Vis dem et billede af Fred.
- Jeg har været i hvert eneste ... - Du følger med mig.
Jeg havde en fornemmelse af, at Arlette betød meget for dig.
- Jeg ville giftes med hende. - LaPointe!
Det er dig, vi har søgt efter. En ung mand med hat.
Jeg ved det godt. Og jeg er ked af det.
Jeg prøvede at sige det.
Jeg havde ikke friet endnu. Vi var kun sammen tre gange.
- Men det kan jo være nok, ikke? - Jo, det kan være nok.
Første møde var rent professionelt.
Jeg var bare en kunde, der bød på champagne.
Men tredje gang, som også blev sidste gang ...
... opstod der virkelig en kemi imellem os.
- Hvad talte I om? - Arlette talte ikke om sig selv.
Hun sagde: "Elsk mig, som jeg er nu."
Jeg sagde, at jeg også ville have elsket den, hun havde været.
Men det afviste hun.
Hun er født i byen Lisieux.
Hendes tante syr kjoler, tror jeg nok.
Fortalte hun intet om livet i natklubben?
Kun at Alfonsis kone var sød mod hende.
Hun var sød mod alle pigerne.
Du var der sammen med Arlette i går aftes.
Ja, men jeg kunne ikke blive, så hun gik direkte fra klubben hertil.
- Hen til Dem. - Så du en, der lignede en Oscar?
Jeg havde kun øje for hende.
Om det så havde vrimlet med gale øksemordere, havde jeg intet set.
Siger navnet Marie Lefevre dig noget?
Husker du andet fra den sidste samtale? Tænk dig om.
Arlette havde en fornem smaragdbroche.
Jeg spurgte, hvor hun havde den fra. Hun svarede: "Jeg fik den i Nice."
- Så klappede hun helt i. - Nice!
Tag til Hotel Saint Simon og få en liste over alle tidligere ansatte.
- Hvor de er rejst hen og hvorfor. - Chef ...
- Skaffer De mig nu af vejen? - Nej.
Jeg sender dig til forbindelsen mellem Arlette og grevinden.
Samme tid, by og hotel. Det er forbindelsen.
Kom til bunds i det.
Hvor skal De hen?
VELKOMMEN TIL LISIEUX
Madame Dussardier? Maigret fra kriminalpolitiet i Paris.
Kom indenfor.
En dames fornemmeste pligt er at være livlig.
Hun skal kunne og ville synge, danse og spille klaver.
I samtale skal hun være sprudlende, blev jeg belært om.
Derimod lærte jeg ikke at sy. Det var upassende.
Og nu tager jeg så imod kunder i mit eget hjem.
Som syerske.
Jeg så pigen i avisen i går og genkendte hende som min niece.
Hendes mor slog hånden af pigen, da hun blev bortvist fra klostret.
- For hvilken overtrædelse? - Den samme overtrædelse.
Begået igen og igen med byens mest ynkelige mænd.
- Nogle mennesker er født slette. - Det tror jeg nu ikke på.
Obduktionen viste, at Marie havde født et barn, da hun var meget ung.
Måske endda ikke ældre end 13 år.
Hele Lisieux var lammet af gru. Hvem var barnefaderen?
Det kunne have været hvem som helst. 13 år.
- Stakkels barn. - Stakkels barn, siger De? Næppe.
Hun vidste, hvad hun gjorde.
- Hvad blev der af barnet? - Det var dødfødt.
Det erfarede jeg fra min mand.
Forstår De, han mente, at barnet måske var hans.
Han sporede pigen helt til Rivieraen.
- Hun var stuepige på et hotel. - Saint Simon?
Hotellets navn var ikke noget, som interesserede mig.
Men min mand havde ret.
Han var barnets far.
Jeg bliver desværre nødt til at tale med ham.
Så må De have forbindelser til de allerhøjeste kredse.
Min mand hængte sig.
Pigens fortryllelse besnærede ham og alle andre mænd, hun traf.
Det var hendes forbandelse.
Grevinden. Arlette. Nice.
- Kan du lige flytte det der? - Undskyld.
Brændte du virkelig alle de breve, jeg skrev til dig?
Du gjorde mig vred. Jeg stod i kirken og følte mig til grin.
Det var prøven, ikke selve brylluppet.
Lad os ikke rive op i det igen. Det var meget uheldigt.
- Det er jo lige det! - Hvilket?
Selve kernen i denne sag er en mand, der føler sig krænket.
Kunne jeg bede dig om bare i ti minutter at glemme din morder?
Spis nu.
Det er jo selve nøglen. Du må meget undskylde ...
- Smøg ærmerne op. - Gør, som der bliver sagt, svans.
Hvorfor må vi ikke se dine arme?
Hvilken ulovlig aktivitet ville i så fald blive afsløret?
Vi har hver vores afhængighed.
En afhængighed du deler med grevinden, som blev myrdet.
Det interessante spørgsmål er: Var du der, da hun blev myrdet?
Jeg ved, at du var der, Philippe.
- Det var derfor, du stak af. - Hvor vidste De det fra?
Det gjorde jeg heller ikke, men det gør jeg nu.
Det er dit problem, ikke sandt?
Han slog hende ihjel -
- men dig slog han ikke helt ihjel. Og nu er du bange.
- Jeg vil have en advokat. - Du har nok flere blandt kunderne.
Men regn ikke med, at de vil komme dig til undsætning.
Tag nu bare dr. Bloch. Han afskrev dig sådan her.
Det er ikke en advokat, du har brug for, men et fix.
Stemmer det ikke?
Dine øjne klør, din hud brænder. Og hjernen vrimler med hvepse.
Og det eneste, du tænker, er: "Giv mig morfin."
Det kan jeg bare ikke, men jeg kan jo løslade dig.
Fortæl mig, hvad jeg har brug for, så kan du frit gå.
Så må Janvier finde en anden at terrorisere.
Marie Lefevre, også kendt som Arlette.
Har du nogensinde hørt det navn?
Jeg fortæller Dem intet.
- Du er jo virkelig bange. - Intet!
- Dovner du nu igen? - Alt, hvad jeg gør ...
- Alt besmudser du. - Har du stadig hovedpine?
- Alt. - Ved du, hvad der hjælper på det?
- En sengetur. - Jeg er ikke træt.
- Hvem taler om søvn? - Jeg skriger.
Lad være med det, for så får jeg hovedpine.
Hold op!
Lad hende være!
Den mand er en lort.
- Tag den og flæns ... - Så, så. Nu går du over gevind.
Nu er det nok.
Fred tog mig til sig, som jeg tog dig til mig.
Jeg har gjort mange slemme ting, men han har aldrig fordømt mig.
Mit liv er ikke noget særligt -
- men det, jeg har, skylder jeg ham.
Forstår du det?
Pas nu på. Du skulle nødig i fængsel igen.
- Du er jo slave. - Nej, jeg er kone.
Vær sød at rydde det der op.
Åh, for pokker da også.
Hvad er der sket?
Afhørte faldt ned fra stolen.
Stemmer det ikke?
Han skal ikke falde en gang til. Han er et menneske, Janvier.
Bomuld. Smukt.
Tak. Jeg skal nok vaske det for Dem.
Manden, som slog din veninde ihjel, har også slået en ung kvinde ihjel.
Og jeg tror, at han vil slå ihjel igen.
- Jeg kan ikke ... - Det er slemt nu, ikke?
Du må se at komme ud herfra.
Men du har en vigtig oplysning, som du er bange for at videregive.
Men jeg har brug for den viden. Du har set Oscar.
Du har set hans ansigt. Hjælp mig med at fange ham, Philippe.
- Fortæl mig, hvordan han ser ud. - Nej. Nej!
- Nej, jeg kan ikke ... - Chef.
Det her er de nulevende tidligere ansatte fra Saint Simon.
To navne synes interessante.
Husholdersken Nathalie Moncoeur, som bor lige i nabolaget.
Og Oscar Bonvoisin, tidligere chauffør. Ukendt adresse.
Denne vej, min herre.
Mange tak.
Nathalie Moncoeur? Mit navn er Maigret.
Undskyld, jeg kan intet høre.
Kriminalpolitiet. Må jeg stille et par spørgsmål?
- Har jeg gjort noget galt? - Slet ikke.
Det drejer sig om Deres tid i Nice på Hotel Saint Simon før krigen.
Det ligger en tid tilbage.
Det drejer sig om nogle fastboende gæster.
- Grev og grevinde von Farnheim. - Han var en skrækkelig mand.
Han var ond mod sin kone.
- Døde han ikke? - Jo.
- Hun stak af derfra. - Hun rejste faktisk her til Paris.
Gjorde hun det? Det anede jeg ikke. Hvad har hun foretaget sig?
Jeg vil også spørge Dem om en anden ansat på hotellet.
- Han var ansat som chauffør. - Oscar Bonvoisin.
Netop. Vi leder efter Oscar, men kan ikke finde frem til ham.
- Kan De give mig en beskrivelse? - Altså hvordan han så ud?
- Nej, desværre. - Hvorfor dog ikke?
Har De slet ikke bemærket det? Jeg er blind.
De tænker sikkert: "Hun må da hele tiden brænde sig."
Og svaret er, at jeg faktisk brænder mig nu og da.
Men det må jeg finde mig i. Jeg udfører arbejdet med sonar.
- Sonar? - Ja, som de har i ubådene.
Jeg finder tingene på deres lyde.
Derfor lader jeg radioen spille. Musikken preller af mod tingene.
- Det leder mig rundt. - Så De har kendt Oscar på stemmen.
Det stemmer.
Jeg synes faktisk, at jeg hørte ham skændes med nogen på markedet.
- Det var ikke ham, vel? - Ville det da bekymre Dem?
- Ja, efter det han gjorde ved Marie. - Hvilket?
Han gjorde hende til skøge.
Ethvert hotel har en mand, der kan hjælpe gæster med at finde kvinder.
En stedkendt mand.
På Saint Simon var det Oscar. Han havde lige det rette job.
Han hentede gæsterne på stationen. Og gæsten spurgte så efter en pige.
Oscar sagde: "For den rette pris kan du få en pige uden lige."
Han sled den stakkels Marie op.
Han var et rigtigt møgsvin.
Han må have haft noget på hende og grevinden.
De stod hinanden meget nært. De forlod hotellet samme dag.
Så gæsten og stuepigen forlod hotellet sammen?
Det var Oscar, ikke? Han er fulgt efter dem.
Han er her.
Chef.
Jeg løslader Philippe.
Javel, ja. Tør man spørge hvorfor?
Du skal skygge ham.
Oscar tror, at Philippe er død. Det vil overraske ham, at han ikke er.
- Så han vil fuldføre opgaven. - Måske.
Men han holder øje med os. Vi må være meget varsomme.
- Han slår mig ihjel derude. - Han vil nok gøre et forsøg på det.
- Åh nej ... - Det lykkes ikke, for vi er der.
Hverken du eller Oscar ser os, men vi er der.
Grevinden turde ikke tale om ham, når hun var sig selv.
Men når hun var høj, sagde hun: "Den dag Oscar finder mig -
- flænser han mig til blodige trevler."
Jeg skal nok passe på dig, Philippe. Min mest pålidelige mand vogter dig.
Han er personligt ansvarlig for din sikkerhed.
Der er steder i Montmartre -
- som Deres LaPointe ikke kender til, uskyldig som han er.
I en slibrig snask i Anvers viste jeg ejeren billedet af Arlette.
Hun sagde: "Ja, hun er stamkunde, men hun trækker vist ikke."
"Hun synes at drage mænd."
Så viste jeg billedet af Fred: "Kender du ham?"
"Ja, det er da Fred Alfonsi fra Le Picratt."
"Men pigen har aldrig været her sammen med ham."
Sig til, hvis De vil vide mere om mit ... Hvad kaldte Det det?
Fyrstendømme.
- Philippe Martinot er stadig i live. - Er det en slags kodeord?
- Nej, en værdifuld oplysning. - Ikke for mig.
Den er værdifuld for Oscar, som vi to traf lige her.
Den er værdifuld for Oscar, og hvis De videregiver den ...
... er den også værdifuld for Dem.
Hvis De så gerne vil fange møgsvinet, hvorfor kommer De så her?
Jeg er nødt til at være her, hvis jeg skal fange "møgsvinet".
Mine damer og herrer ...
Et, og skub, og et og gnub. Og vrik, vrik, vrik.
Nej, nej.
Se nu her.
Så kom De alligevel, hr. kommissær. Hils på Jacqueline.
- Geneviève. - Nu skal De se, hvad hun duer til.
Fem, seks, syv, otte og ...
Godt, det må være nok. Rosa må tage over her.
Sæt dig ned, skat. Vi giver det en skalle om lidt.
Nå ...
Hvordan går det i kriminalitetens spændende verden?
Skål.
Hvorfor løj De for mig, Fred?
Hvad er det præcis, jeg har løjet om?
De sagde, at De var i seng med Arlette, men det passer ikke.
De ville sikkert gerne, og hun ville måske have føjet Dem -
- men hun skulle ikke føje Dem. Hun skulle begære Dem.
Jeg elskede hende. Jeg elskede hende inderligt.
Hvis hun havde villet rejse bort med mig, var jeg smuttet.
Så havde jeg sagt farvel til alt det bøvl her.
Rejse bort med Dem?
Når hun havde drukket, begyndte hun at græde.
Jeg ved ikke, hvad hun var på flugt fra.
Rosa fortæller aldrig den slags, og jeg spørger ikke.
Skidt med hvad hun havde gjort. Jeg ville have giftet mig med hende.
- Ja? - Sig ikke noget til hende, Maigret.
Jeg beder Dem.
- Hvad er der los? - Deres mand har vist brug for Dem.
Det er nemlig rigtigt, min engel.
Jeg har brug for, at du drysser lidt stjernestøv på her.
- Kom så. - Jeg lover at hænge i.
Jeg vil gøre hvad som helst, bare giv mig lidt ...
Monsieur Maigret. Der er telefon til Dem.
- Maigret. - Han har sat dr. Bloch stævne.
De foregiver ikke at kende hinanden.
Philippe prøver nok at berolige lægen, så han kan få sine stoffer i aften -
- men Bloch tror, at det er en fælde.
- Ja, nu smutter han. - Tag dig ikke af Bloch.
Hold dig tæt til Philippe.
Skal jeg sidde på skødet af ham?
Han er et menneske, Janvier. Et menneske.
Så slentrer du selvsikkert ud. Slentrer, ikke marcherer.
- Jeg ved det godt. - Det er det bedste, jeg kan gøre.
Hvert øjeblik vi er væk fra hinanden er som en dolk i hjertet.
Kom så, skattepige.
Fred er ikke manden, De søger. Han er ikke morder.
- Så ville jeg have vidst det. - Jeg er helt enig.
Men De ved, hvem som slog Arlette ihjel. Var De der?
Jeg kan ikke følge med. Er det nu mig, der er morderen?
- Tania bad mig lade Dem være. - Alle pigerne har noget at skjule.
De er på flugt. De er fortabte. De er bange.
Græshoppen finder dem til mig.
- Fordi han er et godt menneske? - Nej, fordi han får penge for det.
Jeg fik at vide, at De var sød mod Arlette, ja, mod alle pigerne her.
Pigerne kommer hertil, og hvis det er muligt, så giver jeg dem arbejde.
- En sikker havn. - Ja.
Hvor de så bliver misbrugt af Deres mand.
- Jeg kan ikke beskytte dem mod alt. - Hvad med grevinden?
Jeg kunne ikke hjælpe hende. Hun var i stoffernes vold.
Da jeg først traf dem, sagde jeg til Marie:
"Drop forbindelsen til grevinden." Og det gjorde hun så.
Hun var en god pige.
Find ham, Maigret. For alles skyld.
- Maigret. - Han smuttede fra mig, chef.
Philippe er smuttet fra os. Janvier siger, at han er på vej østpå.
Jeg tror, at han bluffer. Han er på vej til Boulogneskoven.
- Der føler han sig tryg. - Jeg er helt enig.
Send alle derhen. Lognon. Lognon?
Lad os finde ham, før Oscar gør det.
Davs. Skal jeg varme dig?
- Philippe ... - Jeg har ikke tid.
Din mor ville ikke synes om Picratt, men din mor er gået i seng.
Dette kort giver 20 % rabat.
Kan vi opmuntre Dem, min herre?
Vi kan udrette mirakler.
- Vi opvækker sågar de døde. - Trækkerdrengen?
- Jeg har kørt rundt i en halv time. - Det tog tid at ryste ham af mig.
Jeg måtte hoppe ud ad et vindue. De har givet mig lov til at fixe.
- Du har vel morfinen, ikke? - I min taske.
Men nu finder vi et uforstyrret sted, hvor du kan vise din taknemlighed.
Hold så op. Morfinen har givet dig et psykotisk anfald.
Tag dig sammen.
Tag mig med hjem. Jeg kan ikke klare det her længere.
- Ud af bilen for helvede. Ud! - Jeg sladrer.
Din lille lort.
Jeg har set Dem, hr. doktor!
Rolig. Alt er i orden.
Jeg fandt dig jo.
- Maigret. - Jeg har fundet noget.
- Der var en fyr, som ringede nu. - Fortsæt.
- Han kender Oscar. - Sagde han sit navn?
- Nej, men han ved, hvor han bor. - Jeg lytter.
Rue Pouchet 264A. Det er her i Paris.
- Skal jeg hente Dem? - Nej, jeg tager en hyrevogn.
Rue Pouchet. I en fart.
Hav en fortsat god aften.
Desværre, Maigret. Vi sælger til den højestbydende.
Det er hernede et eller andet sted.
Undskyld.
264. 265.
264A må være inde gyden der.
- Skal jeg vente på Dem? - Nej, det er for koldt at sidde her.
- Kør hjem til Deres familie. - Det er ikke min familie, Maigret.
Billederne fulgte med vognen.
Åh, der gjorde du mig ...
- Kommer du ind i seng? - Kan vi tale, uden at du bliver vred?
Jeg kan ikke love noget.
Jeg mener, at vi skal stoppe nu.
Hvem er "vi", og hvad er det, vi skal stoppe?
Os to. Og alt det her.
Lad os forlade Paris og begynde forfra et andet sted.
Jeg er ked af, hvis du er i knibe, men vi giver ikke afkald på klubben.
Så har du da en ting mindre at spekulere på.
Stands! Det er politiet.
Kan De køre mig til Montmartre?
Maigret.
- Hvor er Rosa? Er hun død? - Nej.
Men det er hun snart, for jeg slår hende ihjel.
Og De skal se på, mens jeg gør det.
Bagefter skyder jeg mig selv, og det skal De også overvære.
Stakkels Maigret styrtede land og rige rundt efter ham dersens.
Trækkerdrengen. Rent tidsspilde. Bliv stående!
Lad os lige få noget på det rene. Jeg vil tale om Marie.
Hun dukkede op på Saint Simon og søgte arbejde.
Hun var jo bare et barn. Hun fik job som stuepige på 10. sal.
Hun så grevens ondskab mod hustruen.
En dag fik grevinden nok og skubbede greven ud fra altanen.
Han strittede voldsomt imod, så hun fik brug for hjælp.
- Fra Marie. - Og sammen vippede de ham udover.
Og du så dem gøre det.
Jeg er skuffet.
Jeg troede, at jeg jagede en farlig, seksuelt afvigende psykopat.
- Men du er bare pengeafpresser. - Og alfons. Lad os ikke glemme det.
Nej, lad os ikke glemme det. Marie betjente dine kunder.
Og grevinden betalte dig for at holde mund.
Da pengene slap op, flygtede hun til Paris.
Og hun tog Marie med.
Hun gav Marie en ny identitet og skjulte hende fra mig.
Rosa var hjemme hos Marie.
- Møgsæk. - Hun beskyttede hende til det sidste.
Hende overfaldt du også.
Hun stak jo en kniv i mig. Selv du var blevet rasende.
Du døjer med din hidsighed.
Jeg døjer også med blodforgiftning, men lad os ikke hænge os i detaljer.
Jeg har knoklet hårdt, så jeg fortjente nogle gode år.
Du gjorde et barn til prostitueret, så du kunne leve et godt liv.
Du er foragtelig og fuldstændig fortabt.
Hinsides enhver barmhjertighed.
Hvorfor opsøgte De mig ikke, da Oscar slog Arlette ihjel?
- Så havde De opdaget de andre. - De kvinder, som De har reddet?
Tror De, at jeg ville jagte dem efter alt, hvad de har lidt?
- Det kunne jeg aldrig finde på. - Jeg ville gerne hjælpe folk som dem.
Folk som mig selv. Som Arlette.
Det er det eneste meningsfyldte, jeg nogensinde har gjort.
- Ville Arlette være fulgt med Oscar? - Nej.
Intet kunne få hende til at vende tilbage til ham.
Fordi hun havde dig.
Det var derfor, han slog hende ihjel.
- Er du oppe? - Vil du fortælle om det?
Ikke lige med det samme. Det har været lidt hektisk.
Jeg ryger lige en pibe, og så går jeg i seng.
Hvad er nu det?
- Det er jo mine breve. - Jeg var vred, men ikke en idiot.
Det var det mest dyrebare, jeg kunne gemme i den.
Danske tekster: Aage Brock - Subline